Христо Радевски
Сънувам често…

chitanka.info

Сънувам често, че съм гост

на село.

И навред е пролет.

И нейде чурулика кос

в разлистените гъсти стволи.

Сред върбалака с ясен глас

рекичката все тъй бълбука.

И хорски глъч.

И сякаш аз

не съм се и делил оттука.

Минавам каменния мост,

през който толкоз съм минавал

и в пепелта съм щрапал бос —

когато жегата настава.

Но къщите, които знам,

не са ония стари къщи.

Сега като левенти там

се дигат здания могъщи.

И дето кръчма с дървен праг

по-рано беше на площада,

стои висок универмаг —

сияйна стъклена грамада.

Паваж калта е заменил,

из улиците шетат хора.

И вижда се автомобил

из много двори зад стобора.

За поздрав дигам аз ръка

към срещнатите хора:

— Здрасти!

Кажи,

нали и ти така

обичаш родното си място?

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.